For tre uker siden, slo en usynlig kuppel ned over Chester's Mill.
Den avkuttet oss fra omverden.
Den har testet våre grenser,-
-spilt oss opp mot hverandre.
Chester's Mill dømmer Dale Barbara til døden.
Og tvunget oss til å konfrontere våre mørkere sider.
Raseri.
Jeg må vite at du må stå sammen med meg mot det!
-Sorg. -Hvem kunne gjøre dette mot henne?
Jeg lover at vi skal ta den som gjorde dette.
-Frykt. -Vi er fanget.
-Jeg hører vi vil gå tom for vann. -Hei, kom igjen.
Han drepte Angie McAlister.
Skam.
Jeg trodde det ville få bort kuppelen. Jeg ville gjort alt for å ta det tilbake.
Men vi fant også kjærlighet under kuppelen.
Og vi kjempet for å holde byen vår sammen.
Kuppelen skulle beskytte oss.
Det er opp til oss å beskytte hverandre.
Nå som vi endelig kan ha funnet en vei ut.
Vi er utenfor kuppelen.
Vi håper den tar oss hjem.
Men hva om den tar oss til en alternativ realitet?
Uansett hva det er som skjer i Chester's Mill,-
-her er beviset på at det ikke er sant.
Disse stedene, folkene, noe er galt her.
-Hva sier du, Red? -Gjør det.
Vi gikk inn i det hvite lyset-
-og vi fortsatte å gå.
Kuppel var borte.
Og vi var fri.
Verden på utsiden, den virket på en måte mer...
Vakrere.
Mer vibrerende, ikke sant.
Hvor var jeg?
Du var død.
Hva gjorde du etter jeg døde?
Julia.
Jeg vil vite hvordan det var for deg.
Det var en begravelse.
Jeg møtte foreldrene dine.
Det eneste jeg kunne gjøre var å komme så langt vekk-
-fra Chester's Mill som mulig.
Hvor dro du?
Abuja.
Kabul. Ledet redningsaksjoner.
Og jeg drømte om deg.
Hver eneste natt.
Det er ok.
Jeg møtte en kvinne.
Hun spiller ingen rolle.
Ikke noe var ekte.
Hva skjedde med halsen din?
Faren din kom tilbake.
Han hadde egg med seg.
-Far gjorde det? -Nei.
Don er død.
-Hvordan? -Jeg tror Melanie drepte ham.
Hvordan kan du si det?
Fordi hun prøvde å drepe meg også.
Jeg fant dette i et førstehjelpsskrin. Du burde spise noe.
-Bli med hjem. -Det er ditt hjem, ikke mitt.
-Selvsagt er det ditt. -Jeg vet ikke hvordan jeg er tilbake her.
Du var i en slags kokong og...
-Du var aldri noen steder. -Jeg var. Jeg dro videre, ble kvitt deg.
Denne tiden må være annerledes, far.
Jeg ønsker å tilgi deg.
-For hva da? -Alt sammen.
Låse meg inne i tilfluktsrommet.
Alene, i mørket.
Lot meg sitte igjen i treet,-
-tvang meg til å hente beltet.
Jeg reddet deg. Du burde takke meg.
Du var et svakt lite barn. Jeg prøvde å gjøre deg sterk...
-Jeg var sterkere uten deg. -Hvor?
I din lille fantasi kokongverden?
Du er ennå svak.
Du er patetisk og redd.
Du kan slå til den kuppelen så ofte du vil, Junior.
Du er tilbake under den.
Tre uker.
Så lenge var du og jeg i disse kokongene.
Herregud.
Jeg vet det.
Christine.
Det siste jeg husker var at vi fant det egget.
Og så var jeg i en annen realitet i over ett år.
Forelsket i Dale, gravid med hans barn.
Og nå er vi klekket ut og vi er under kuppelen?
Ingenting gir noe mening.
Vi er antropologer.
Men i den verdenen, var jeg en hjelpearbeider.
Du var en terapeut. Hvorfor var vi annerledes?
Jeg kan ikke si deg det, men jeg tror det er en god ting.
Om byen vet hvem vi virkelig er, at vi var her for å finne det egget,-
-så ville vi hatt mye mer å stå til ansvar for.
Jakten Hektor sendte oss ut på.
Tror du Aktaion visste hva som ville skje når vi fant et?
I morgen går vi på møtet i rådhuset og finner ut hva vi kan.
Nei. Jeg...
Jeg kan ikke se Dale med henne.
Vi må gå. Folk så oss i de hulene.
Om vi ikke går dit, vil de se etter oss.
Er det mulig jeg er gravid?
Jeg tror ikke det.
Det føles så virkelig.
Det gjør det ennå.
Du snakket alltid om at du ville ha barn.
Det vil skje.
Beste måte å forklare det på er vel at vi var i en simulert realitet.
Som The Matrix.
Vil du høre noe rart?
Rarere enn at vi var i en matrix?
Jeg trenger ikke brillene lenger. Jeg kan se uten dem.
Kanskje slimet vi var dekket av ordnet øynene dine?
Supert, du kan se,-
-men vi er ennå fanget inne i denne helvetesboblen.
Vil du ha genseren min?
Ja.
Hva gjør du her?
Jeg har ikke noe hus å gå til.
Kan vi sove nå?
I går var vi sammen.
Men i matrixen, fortsatte du uten meg.
Hva er vi nå?
Jeg vet ikke.
Det føles som om et år har gått.
Og jeg føler meg annerledes.
De er døde.
Alle sammen.
Syklusen deres nådde slutten.
Og til forskjell fra deg, de vil ikke våkne til live igjen.
Du hadde en jobb.
Før folkene opp i kokongene,-
-slik at egget kunne infusere livskraften inn i dem.
Jeg prøvde.
Jeg gjorde det.
Unnskyld meg.
Hvorfor ble vi valgt til å gjøre dette?
Du og jeg hadde første kontakt med egget.
Da vi tok på det,-
-fikk vi full forståelse for hva kuppelen vil:
overleve og forplante seg.
Men jeg rørte egget først.
For 25 år siden.
De skulle vært meg inne i dronningkokongen, ikke deg.
Men du døde under nedlastningen.
For tre uker siden, jeg kom med.
Fra innsiden av kokongen, kunne jeg se-
-at denne byen var på randen av å ødelegge seg selv.
Hva er dette?
Oksytocin. En stemningsregulator.
Den, pluss den alternative realiteten,-
-var vesentlig for å forme menneskene til et fungerende kollektiv,-
-slik at vi kunne få fotfeste.
Bortsett fra overføringen av livskraften som ble avbrutt.
-Siden Big Jim ødela egget. -Fordi du ikke beskyttet det.
Alle som var i kokonger spiller en rolle.
Vi må fullføre det vi begynte, hurtig.
Jeg kan ikke gå opp der.
Jeg er overrasket over at Julia ikke har lett etter meg til nå.
Jeg vurderer byfolkene-
-og bestemmer hvor mye arbeid som er igjen å gjøre.
Du tar deg av Julia. Kommer hun, drep henne.
-Hvordan går det? -Big Jim.
-Hei. -Hvordan går det?
-La oss få gang på møtet. -Abby. Vann?
Det er rent, fra brønnen min.
Det er bra å se dere.
Trygge.
Tilbake i Chester's Mill.
Tror du vi vil høre på deg, Jim?
-Du kjørte byen i grøfta. -Nei, Roger, jeg gjorde ikke det.
Jeg risikerte alt for å frigjøre dere fra disse kokongene.
Fordi jeg elsker denne byen.
Og jeg vil gjøre alt for den.
Jeg skal få dere på føttene igjen.
Men fra toppen av, vi trenger svar,-
For din skyld, for alles skyld, for min sønn.
Personen som har disse svarene er Melanie Cross.
Jeg gir meg ikke før vi finner den jenta.
De begynner en heksejakt på Melanie.
-De dreper henne før hun kan svare. -Hun vet hva som skjer...
...og jeg skal finne ut hva det er.
Glem Melanie. Du er den største trusselen byen har sett.
-Hei. -Barbie!
-Jeg reddet alle her inne! -Barbie!
-Nok! -Dale!
Hvem er du?
Svar på spørsmålet.
Hvem er du?
Jeg er Christine Price og dette er min venn, Eva.
Unnskyld, jeg trenger frisk luft.
Dere kjenner hverandre?
Ja, det gjør vi.
Eva og jeg var i den andre realiteten, så merkelig som det høres ut.
Det høres merkelig ut.
Alle i kokongene kom fra Chester's Mill,-
-men ikke dere.
Nei. Vi...
Vi var her på ferie.
Vi var på tur i skogen og gikk utenom stien og...
-Og hva da? -Vi tråkket opp i et slags synkehull...
...og kom ut av disse kokongene i går.
Sammen med alle andre.
Når var dere på denne turen?
For tre uker siden.
Det er litt av en historie.
Jeg er terapeut.
Jeg hjalp denne byen komme seg fra traumene etter tiden i kokongene.
Det virker som folkene kan ha bruk for samme hjelp nå.
Skal vi?
-Du blir her ute. -Eller hva?
Eller vi forteller dem alt.
Rebecca, Andrea.
Du skjøt Junior.
- Hvordan du kom etter meg. -Etter alt jeg gjorde for deg i hulene?
Det gjør ikke opp for alt det andre. Chester's Mill har det bedre uten deg.
Har den?
Kokonger, alternativ realitet.
Ser ut til at alle er noe oppbrakte.
Bortsett fra Christine Price.
I kokongene var vi tilbake med familiene våre,-
-og nå sitter vi fast her igjen på grunn av deg og Melanie.
-Skal du gjøre noe med det? -Jeg lover å finne Melanie.
I orden? Jeg skal få svarene vi trenger.
Hva skal vi gjøre?
Jeg har også mistet hjemmet mitt.
Hvis dere har et hus, åpne dørene deres.
La oss dele hva vi har.
Siste gang jeg stod foran dere,-
-ba jeg dere finne styrke i samfunnet.
Vi kan alle tilby noe.
Det må være ville dyr der ute. Joe, du kan sette opp feller.
Eller jeg kan hjelpe med å finne Melanie.
Nei, Christine har rett, vi trenger mat.
-Jeg tar meg av Melanie. -Er det ikke mat i huset til Andrea?
Ja, i potetkjelleren. Noen kan ta bilen min.
-Jeg kan. -Jeg blir med deg.
Jeg åpner et kontor her i dette bygget.
Hvis noen trenger støtte, kom til meg.
Sam.
Det er mange overveldete folk her.
Kan du starte en støttegruppe?
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Din AA-ekspertise fra fengselet, du kunne bruke den her.
Folk i byen ser på meg som en morder, ikke som en sjelesørger.
Bare tenk over det.
Tror du at du også kunne finne nevøen din?
Jeg så ham ikke her.
Hun kalte deg Dale.
Julia, jeg sa jeg ikke ville snakke om det.
Kvinnen du hadde et forhold til er plutselig her i kjøtt og blod.
Selvfølgelig har jeg spørsmål. Har ikke du?
Jo, det har jeg.
Om ting som virkelig skjedde.
Jeg var i en kokong.
Faren min er død. Du ble nesten drept-
-og Melanie kan fortelle hvorfor. Vi må finne henne.
Kan vi gjøre det?
Han har rett. "Du er svak. Du er patetisk."
Gjør bare noe riktig for en gangs skyld.
Nei!
Gå bort, Sam. La meg være alene.
-Gå bort. -Hei.
Hva er så ille at du må gjøre slutt på alt?
Kom igjen, fortell meg.
Livet vi hadde i kokongene?
Jeg så verden.
Jeg visste hvordan det var å være min egen mann,-
-å være fri fra far.
Jeg kan ikke være tilbake under kuppelen med ham igjen.
Jeg vil heller være død.
Gratulerer, gutt.
For hva da?
For å ha truffet bunnen.
Du må nå dit før du er klar til å forandre deg.
Hva du nå fant i det andre livet kan hjelpe deg her.
Gi meg pistolen.
Den fungerer.
Det er flere av dem i garasjen til Andrea.
Jeg henter dem og setter opp flere feller rundt på eiendommen.
Vil du hjelpe meg?
Det er en stund siden vi gikk rundt i de skogene.
Vi er ikke her for naturen. Vi er her for å skaffe mat.
Siden må vi ta den tilbake og gjøre den klar til alle.
Først er du med på å slepe tønner,-
-nå vil du servere middag til byen du hater sånn?
Vi er sammen om dette.
Potetkjelleren er på baksiden.
Kom igjen, Zeta. La oss ta noe tønner med mais.
-Vi møtes ved bilen. -Vent.
Hvordan vet han hvilken forening du ble med i?
Jeg traff ham da vi var ved minnesmerket.
Jeg må ha sagt det til ham.
Skal du virkelig gi folk råd?
Frem til noen andre tar over.
Jeg har en doktorgrad i biologisk antropologi.
Jeg vet nok om å lede folk gjennom en krise.
Må vi virkelig lyve om hvem vi er?
Vi trenger at de stoler på oss.
Vi er fanget her. Det viktigste er å overleve.
Når ble du så kalkulerende?
Vær så snill.
Husker du da vi fant meteoritten i North Dakota?
Vi forhandlet oss ut med den ulven?
Vi har vært gjennom mye sammen. Vi skal komme oss ut av dette.
-Men først har vi arbeid å gjøre. -Hva er det?
Jeg blir her og prøver å roe ned folkene.
Du går og leter etter den ene tingen som kan avsløre oss.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Vi har funnet restene etter en gamle sivilisasjoner.
Jeg er sikker på du kan takle dette.
Hun er ikke her.
Her var du.
Jeg så Melanie legge egget der.
Rett før hun prøvde å drepe meg.
Men du reddet henne,-
-beskyttet henne.
Ja. Og så vendte hun seg mot meg.
Du kan ikke nekte for hva hun førte deg inn i.
Alle i disse kokongene var forbundet. Du og Eva var sammen av en grunn.
Kom igjen. Nå er det dette igjen.
Vi er det. Barbie, Jeg så hvordan du så på henne.
Dere var sammen i noe som føltes som et år.
Det er mye lenger enn hva vi har vært sammen.
Jeg forstår godt om du ennå har følelser.
Du var ikke oppi en av disse greiene, Julia.
Du kan ikke forstå noe av dette her.
Jeg prøver men du vil ikke fortelle meg noe.
Du er annerledes på en måte.
Elsket du henne?
Jeg skal lete videre etter Melanie.
Tunnelen deler seg etter et stykke.
Jeg klarer meg.
Vekk.
Det er bedre enn ingenting.
Ikke riktig.
Kanskje vi kan finne et lager av speiderkjekser-
-et sted her inne?
NYC punk?
Jeg kjente ikke Andrea, men hun hadde god musikksmak.
Det var nok ungene hennes.
Hvis hun da ikke også spilte lacrosse.
Se her.
Før det var Katniss, var det meg på leirskolen.
Ingen TV, ingen gutter, bare synging, svømming og gym.
Leiren høres mer ut som en forening med mindre øl.
Hei.
Hva er det?
Jeg vil ha det tilbake.
Det livet.
Jeg var en del av noe og det føltes bra.
Du vet,-
-det finnes en måte vi kan føle oss bra på her.
Under kuppelen.
Du er en idiot.
-Vil du danse, så kom igjen. -Nei.
Bare litt hoderisting.
I orden. Ingen årsak.
La oss lete etter mat. Byen stoler på oss.
"Støttegruppe neste dør."
Skal dere alle snakke med Christine?
Hun tilbød hjelp, vi trenger den.
Christine var min veileder da jeg var i fengsel.
Jeg lærte mye av henne.
I morges ba hun meg lede en støttegruppe.
-Du? -Ja.
Jeg blir ikke.
Jeg kan ikke fortelle om mine problemer til fremmede.
Jeg synes ikke du skulle være alene akkurat nå.
Du har pistolen min, du kan ikke passe på meg for evig.
Jeg ga henne et bad.
Vi sang en sang da alt tok slutt.
Jeg kan ikke miste henne igjen.
Kan du overleve en time uten barnet ditt?
Abby?
Der begynner du.
Jeg vil være her når du trenger det.
Når alle gjør det.
CHESTER'S MILL RÅDHUS
Hei, Junior.
Få vekk de skiltene.
Unnskyld, det er noen som venter på deg der inne.
Stemmer.
Jeg så etter mat.
Fint å se deg igjen.
Vi har ikke møtt hverandre riktig.
Hvordan går det?
Det går greit.
Hva med sannheten?
Sannheten?
Jeg vet ikke hvordan jeg skal overleve her.
I den andre verdenen drepte jeg far. Jeg skulle brenne ned huset hans.
Det var livet jeg ville ha, være fri fra ham.
Men jeg er her.
Du var like ved å klare et gjennombrudd.
Hvis du virkelig vil være den du var,-
-fullfør det du begynte.
Slipp fyrstikken.
Vi er hva vi gjør.
Julia.
Alt begynte her.
Er du ok?
Hva skjedde?
Jeg fant liket av Ben.
Halsen hadde skrubbsår akkurat som hos deg.
Han sa han så Melanie i den alternative realiteten.
Han døde ikke av et astmaanfall.
Han døde fordi hun drepte ham her.
Beklager jeg forlot deg.
Jeg tror alt dette var mer ekte enn jeg ville innrømme.
Inklusiv Eva.
Fortell meg.
Jeg sørget over deg, Julia.
Tiden gikk...
...og jeg forelsket meg i henne.
Og det, med henne...
...det føles som i går.
Andrea.
Stopp.
Hei, Davy Crockett.
Hvorfor ødelegger du festen?
Fest? Dette er et åsted.
Hva i all verden har du gjort med Andrea?
Hun var sånn da vi kom hit. Vi dekket til og flyttet henne.
Dere la henne utenfor? Som søppel?
Har du noen gang kjent lukten av et lik?
Jeg har kjent henne hele livet.
Selv om dere ikke gjorde det, så var hun et menneske.
Hun ville vi skulle spise noe. Hvorfor er så galt-
-med å lytte til musikk når vi leter etter mat?
Du har rett.
I orden.
La oss se hva gamle Thelma og Louise planlegger.
Og filmen går.
Ifølge banekalkulasjonene til meteoritten-
-og magnetometertallene,-
-tror vi at vi har lokalisert målet-
-her i Chester's Mill.
Terapeut liksom.
Er det intakt?
Det er perfekt.
Det er et lag med kvarts, muligens noe ametyst.
Det virker å være en slags energireserve.
Christine, jeg tror du bør legge det fra deg.
Slipp det!
Slipp det! Christine!
Junior!
Hva har du gjort?
Jeg gjør bare hva jeg måtte gjøre for å komme videre.
Hva?
Christine hadde rett, jeg måtte fullføre det jeg begynte.
Christine? La meg få si deg noe. Hun er ikke den du tror hun er.
De kokongene? Jeg tror hun er ansvarlig for dem.
Jeg burde takke henne.
-Jeg har aldri vært lykkeligere. -Dette gjør deg lykkelig?
Jeg føler det ikke.
Det er borte.
Hva er borte?
Du.
Du eksisterer ikke.
Du er ikke faren min lenger.
Det er ok.
Jeg er ikke som dem.
Jeg er som deg. Fanget.
Gå og finn vennene dine.
Bra skutt.
Hvorfor drepte du den?
Det er hva byen trenger.
-Er beinet ditt ok? -Alt er bra.
Ser ut til at det bare er oss to.
Julia!
Melanie. Stopp.
Unnskyld, Julia. Dette må skje.
Jeg skulle fått deg i en kokong som de andre.
Ting ville vært mye bedre.
Er du ok?
-Hva skjedde? -Jeg lette etter mat...
...og så denne jenta.
Hun kvelte Julia, og...
Herregud, hva har jeg gjort?
Du reddet livet mitt.
Jeg vil tro dette er et bra sted.
Stedet han døde.
Og hvor Melanie ble vekket til live.
Nå vil vi aldri vite hvorfor hun gjorde det.
Jeg trenger litt tid alene.
Selvsagt.
Jeg elsker deg, Julia.
Vi skal komme gjennom dette.
Jeg elsker deg også.
Jeg er tilbake om en time.
-Vi ses på motellet. -Ja.
Noen gjør alt for en fisketur.
Jeg drar herfra.
Du drar fra byen?
Vet du hva som skjer inne i en kokong? Den lille larven blir oppløst.
Og når den kommer ut, er den noe annet.
De folkene, de er...
De er ikke de samme.
Selvfølgelig er de ikke det.
Tenk på hva de har vært gjennom.
Nei. Jeg mener de ikke er de samme.
De har forandret seg.
Junior, han... Han brant ned huset-
-og plystret da det brant, helt død bak øynene.
Han har endelig befridd seg fra deg.
Jeg kjenner min sønn.
Det var ikke ham.
Tror du at din dyrbare Barbie er den samme?
-Aldri. -Barbie og jeg har det bra.
Men du, du stikker av fra byen.
Du får gjøre hva du må for finne ut det.
Hør.
Jeg har rett angående dem.
Akkurat som da jeg hadde rett angående alt annet.
Kom deg vekk.
Kom deg ut av båten min.
Gå hjem.
Har du noen gang hørt om den utpekte som overlever?
Han drar bort alene-
-når presidenten og de viktige holder på med Unionens tilstandstale.
Det er du og jeg.
Vi holder oss ute på Bird Island.
James var den nærmeste.
Et frø, klar til å spire, så snart han kastet frykten.
Med riktig mengde næring, kan Sam bli den neste.
De kom da jeg ba dem om det, uten å vite hvorfor.
Livskraften har slått rot.
Noen er tvunget til å gjøre pliktene sine.
Noen vil kreve dyrking.
Andre må lukes bort.
Ugress er sterkere enn de virker.
En trussel mot det som må blomstre.
Med mye omsorg-
-vil dette slektskapet vokse til det vi trenger det til å bli.